Tukholma 24. huhtikuuta 1975
Saksan liittotasavallan suurlähetystö kello 11.40
Ulos sieltä!
Haluatko kuolla?
Missä suurlähettiläs on?
Herra Geijer?
Haloo? Täällä puhuu oikeusministeri Geijer.
Saksan liittotasavallan hallitus ―
ilmoitti meille pitäneensä kokouksen.
Kello kahdeksalta se teki päätöksen, ―
joka on lopullinen.
Saksan vankiloista ei vapauteta yhtäkään vankia.
Eikö ketään? ― Ei ketään.
Olemme tiedustelleet...
Katkaisen puhelun tähän. ― Anteeksi kuinka?
Katkaisen puhelun. Me pysymme vaatimustemme takana.
Enää ei ole kysymys ―
neuvotteluista teidän ja liittohallituksen välillä, ―
vaan meidän...
NELJÄS MIES
Tukholma nykyaika
Juhlitaanko nyt jotain? ― Ei.
Tarvitsen apua siinä lähetystöjutussa.
Tarkoittanet niitä neljää tutkinnassa mainittua ruotsalaista.
Mikä on sinun käsityksesi heistä?
Että kolme oli aktiivisia ja yhtä käytettiin hyväksi.
Helena Steinia.
Ja nyt 40 vuotta myöhemmin ―
amerikkalaiset yrittävät hyötyä hänestä.
En oikein jaksa uskoa, ―
että sotilastiedustelupalvelumme toimisi välikätenä ―
salaliitossa tulevaa ministeriä vastaan.
Miksi ihmeessä?
Ehkä CIA valmistelee jonkinlaista porttia ja Stein liittyy siihen.
Vai haluavatko he päästä eroon hänestä?
Tietyt toiminnat ovat sumuverhon peitossa.
Senhän sinä kaiketi tiedätkin.
Juttele erityisasiantuntija Nilssonin kanssa.
Vielä yksi asia. Kuka tappoi Ohlssonin?
Ei aavistustakaan.
Ei ole juolahtanut mieleenikään, että se liittyisi lähetystöjuttuun.
Että sellaista...
En sitten häiritse sinua tämän pidempään.
Älä suotta ole hämilläsi, Johansson.
Ei kukaan muukaan tiedä, mitä sanoa tällaisessa tilanteessa.
Kuolema on...
"Iljettävä" olisi kai sopiva sana.
Sitä ei yksinkertaisesti haluaisi seurata liian läheltä.
Odotan euforiaa, sitä huumaavaa tunnetta ―
jonka pitäisi tulla lopun lähestyessä, ―
mutta mitään ei tapahdu.
Ei paskan vertaa suoraan sanoen.
Minua vain pelottaa.
Pelottaa niin pirusti.
Herään öisin siihen, ―
että istun sängyssä ja kiljun kuin tapettava sika.
Sopiiko tämä työ kunnon poliisille?
Niin sinä väitit, kun pyysit minua tehtävään.
Ehkä olin väärässä työn suhteen, mutta en sinun suhteesi.
Olet kunnon poliisi.
Miten hän voi?
Tämä vierailu taitaa jäädä viimeiseksi.
Mitä mietit?
Kaikkea enkä mitään.
Voisitko hieman tarkentaa?
Pyysin Lewiniä tarkistamaan, ―
mainitaanko minut Stasin vanhoissa arkistoissa.
Selvittäminen viekin yllättävän paljon aikaa.
Miksi sinä sellaista pyysit?
Oli hyvä tilaisuus.
En ole aina ollut yhtä hampaaton kuin nyt.
Et sinä ole hampaaton, kultaseni.
Tuskinpa olet suoranaisesti ollut mikään kumouksellinenkaan.
Älä ole niin varma.
Etkö viihdy työssäsi?
Sinun vierelläsi viihdyn hemmetin hyvin.
Olisi pitänyt miettiä kahdesti ennen kuin suostuin.
Vallan käytävien vartioiminen ei ole oikein minun juttuni.
En pidä juonitteluista, kuppikunnista enkä koodikielistä.
En edes viihdy puvussa.
Olen yksinkertainen mies, ―
jonka suuri sydän sykkii sinulle.
Enpä luonnehtisi sinua järin yksinkertaiseksi, Lars Martin.
Asia kuulosti tärkeältä.
Muutama kuukausi sitten CIA:n tunnettu agentti Mike Liska ―
ja pari sotilastiedustelupalvelun hyödyllistä ääliötä ―
onnistuivat käynnistämään uudelleen ―
Länsi―Saksan lähetystön valtausta koskevan tutkinnan.
Senhän sinä ilmeisesti jo tiedätkin.
Meillä on aihetta epäillä, ―
että Liska ja hänen toimeksiantajansa ―
sekä tietyt ruotsalaiset puolustusalan eturyhmät ―
aikovat painostaa Helena Steinia ―
mikäli tästä tulee puolustusministeri.
He ovat avanneet niin sanotun portin, ―
jonka kautta he aikovat levittää harhaanjohtavaa tietoa ―
Steinin painostamiseksi.
Kuulostaa melko järeältä toiminnalta ―
maidemme välisiä suhteita ajatellen.
Voisitko täsmentää hieman?
Ellen ole käsittänyt aivan väärin, nyt vain odotetaan, ―
että Stein on kunnolla satimessa ja sitten aletaan kiristää ruuvia.
Satimessa?
He odottavat, kunnes Steinin nimitys on selvä.
Tarkoitus on, että Stein ja ne, jotka hänet virkaan nimittävät, ―
putoaisivat tarpeeksi korkealta.
Olisi katastrofi Steinille ja hallitukselle ―
jos hänen taustastaan ilmenisi raskauttavia tietoja.
Entä sitten?
Sitten vain esitetään Steinille toivomuksia siitä ―
mitä hänen pitää ja ei pidä tehdä.
Eivät kuulosta kovin kilteiltä tyypeiltä.
Nyt meitä on kuitenkin varoitettu ja osaamme olla varuillamme.
Steinin sijassa olisin lähinnä kiitollinen.
Hänen ei tarvitse pelätä joutuvansa amerikkalaisten sätkynukeksi.
Niin, tunnethan sinä hänet. ― Kenet?
Amerikkalaisen ystävämme.
Tuskin kukaan täällä ihmettelee, mistä Liska saa vuokrarahansa.
Et ole tainnut tavata Helena Steinia. Sinun pitäisi.
Vilkaisisit häntä vaivihkaa.
Järjestän asian.
18. lokakuuta 1977. Theo Tischlerin ja Helena Steinin puhelinkeskustelu.
Tischler. ― Oletko kuullut uutisia Stammheimista?
Kaikki ovat kuolleet: Ensslin, Baader, Raspe.
Kuulemma itsemurha. Mitä me olemme tehneet?
Emme mitään.
Kuuntele, Helena. Emme yhtikäs mitään.
Me vain autoimme. Emmehän tienneet, että siinä kävisi näin.
Kjell soittelee koko ajan. ― Mitä hän sinusta tahtoo?
En minä vaan tiedä!
Miksi hän otti meistä niin hiton paljon kuvia?
Siksi että me neljä olimme ystäviä. ― Vai ystäviä!
Tein muutaman haun Steinista.
Stein ja Tischler ovat serkuksia. ― Neljän joukko!
Mitä? ― Olenpa minä hölmö. Hetki vain.
Perun puheeni. Stein mainitaan Ohlsson―tutkinnassa.
Hän on tuossa kuvassa.
Neljän joukko viittaa Conan Doylen Sherlock Holmes ―romaaniin.
Small, Singh, Khan ja Akbar.
Mitä tehdään?
Käydään läpi myös Ohlssonin murha.
Nämä minä muistankin.
Ainoa selkeä johtolanka on Bäckströmin homoteoria.
Varsinainen paskiainen se Bäckström! ― Onko näin?
Johansson.
Eriksson tässä.
Ohlssonin murhapäivänä ―
järjestettiin Ruotsin akateemisten keskusjärjestön, Sacon, kokous.
Katseletko euroviisuja? ― En.
Mitä sitten? ― Helena Stein oli kokouksessa.
Hän luennoi oikeusjutusta, ―
jota oli ajanut työtuomioistuimessa Sacon laskuun.
Työmarkkina―asiat olivat hänen alaansa.
Ohlsson mainittiin osallistujalistalla.
Kävin listan läpi tuolloin, vuonna 1989.
Stein ja Ohlsson olivat samassa paikassa.
Mainiota. Pia, ollaanko äänestetty?
Katseleeko pomo euroviisuja?
Hemmetin sika!
Huomenta.
Yövyittekö täällä?
Me tunnemme tuoksun. ― Minkä niin?
Arvoituksen ratkaisun. Silloin ei mennä kotiin.
Ohlsson kuoli ―89. Mitä muuta silloin tapahtui?
Itä―Saksa romahti ―
ja Stasin papereista tuli kaikkien omaisuutta.
Länsivalloista valui joukoittain ihmisiä penkomaan arkistoja.
Stasi, Punainen armeijakunta, Baader―Meinhof...
Varsinainen käärmeenpesä. ― Hyvä!
Stasi tiesi, keitä Ruotsin terroristit olivat.
Mihin tähtäät, Martinez?
Minä ainakin olisin hermona.
Etenkin, jos nimeni olisi Stein ―
ja Ohlsson tietäisi minusta jotain, mitä voisi käyttää hyväkseen.
Ehkä sen teki Stein. ― Minkä?
Tappoi Ohlssonin.
Johansson tuskin riemastuu tästä.
Pitää todistaa, että Stein kävi Ohlssonilla. ― Soittakaa pomolle.
Soitetaan, soitetaan.
Muistaakseni löysimme tunnistamattomia sormenjälkiä.
Kumpi kysyy luvan Johanssonilta?
Entten tentten... Sinä soitat.
Asiaan.
Haluaisimme Steinin sormenjäljet.
Mihin vertaisit niitä?
Tiskipöydästä ja kaapinovista otettuihin jälkiin.
Tee kuten on tapana. Onko Martinez mukana? ― On.
Muistan vielä yhden jutun.
Bäckström löysi Ohlssonin roskiksesta pyyhkeen, ―
jossa oli oksennusta.
Näinkin kuvan siitä.
Ehkä pyyhe voidaan tutkia vielä. ― Soitetaan tekniikkaan.
Toimeksi sitten. ― Niin että savu nousee.
Ne olivat Steinin sormenjäljet.
Saatana soikoon! Tästä tuleekin hankala juttu.
Sinähän tämän käynnistit.
Mitä tehdään? Sinä päätät. ― Älä ole röyhkeä!
Olet joskus kuin suoraan vanhasta leffasta.
Ja sinä olet joskus kuin 15―vuotias. Se ei pue sinua.
Miten tulkitset Steinin sormenjäljet?
Tällainen vanha kettukin käsittää, ―
että hän on ollut Ohlssonin asunnossa.
Voitko näyttää toteen, että jäljet ovat murhapäivältä? ― En.
Onko muuta? ― Bäckströmin löytämä, oksennuksen tahrima pyyhe.
Späckström, kuten Jarnebring sanoo.
Uskon, että murhaaja oksensi jälkeenpäin.
Tarkistetaan, onko pyyhkeessä DNA:ta.
Pyysimme sen jo rikoslaboratoriosta.
Oksennus on sormenjälkiä parempi näyte murhatutkinnassa.
Toivotaan parasta.
Haluan nähdä valokuvat rikospaikalta, ―
oikeuslääketieteellisen tutkimuksen ja kaiken muun kiinnostavan.
Haluan muodostaa oman käsitykseni tapahtumista.
Pyyhe oli unohtunut Wijnbladhin pöydälle mätänemään.
Se oli pakattu hyvin eikä alkanut haista heti.
Joku heitti sen sitten menemään.
Pyysin tekniikalta vanhan pöytäkirjan.
Kalaa, vihanneksia ja kahvia.
Katsopa tätä. Tämä on Sacon pääkonttorista.
Kokouksen osanottajille tarjottiin lounas, ―
vaikka sitä ei mainittu ohjelmassa.
Alkuruoaksi oli riimisuolattua turskaa, ―
ja sitten tarjottiin mustaeväkampelaa ja vihanneksia.
Oksentaja oli syönyt kalaa ja vihanneksia ja juonut kahvia.
Stein oli lounaalla. ― Mutta ei päivällisellä.
Nimi on viivattu yli.
Ohlsson murhattiin viiden aikoihin.
Haluatko puhua hänen kanssaan?
Tulin lähinnä katselemaan.
Tarkkaile, katsele, silmäile ja huomioi kommentoimatta.
Sellaista ei enää nykyään arvosteta. ― Totta.
Ohlssonin olohuone.
Ohlsson makaa kuolleena nojatuolin vieressä pää eteisen suuntaan.
Siltä näyttää. ― Ajatella, että me keskustelemme.
Sinähän kerrot minulle, miten hän siihen joutui.
Ohlsson istuu nojatuolissa grogilasi kädessä.
Tekijä pistää Ohlssonia selkään.
Kun hän vetää veitsen ulos, veri suihkuaa.
Suihkuaa? ― Haavasta roiskuu verta.
Nojatuolin selkämykselle ja käsinojalle.
Miehen paidassa ―
on veriläiskä hihansuussa ja aivan sen yläpuolella.
Aivan kuin hän olisi pyyhkäissyt haavaa tunnustellakseen sitä.
Mitä sanot?
Tarkastele tilannetta tekijän silmin.
Istuuko Ohlsson nojatuolissa tekijän astuessa huoneeseen?
Veriroiskeet viittaavat siihen.
Näyttää siltä, ―
että Ohlsson olisi liikkunut oikealle kiertääkseen tuolin.
Oletko varma?
Minä kuvittelisin, että hän nousee seisomaan ja huutaa.
Tömähtää päin seinää ja päätyy vatsalleen.
Kaikki kävi äkkiä.
Ei. ― Eikö muka?
Ei ihan niin nopeasti.
Tästä kuvasta näkyy, miten hän on liikkunut.
Selän haavasta putoaa veripisaroita lattialle ―
hänen liikkuessaan oikealle.
Niihin hän sitten astuu alkaessaan liikkua vasemmalle.
Hän päästää lasin kädestään, pääsee vaivoin nojatuolin ohi ―
kaatuu päin seinää ja lysähtää lattialle.
Olitko paikalla?
Miksi hän liikkui sillä tavalla?
Hän yritti kaiketi siirtyä pois tekijän luota.
Tekijä seisoo vasemmalla.
Ohlsson siirtyy pois hänen luotaan, siis oikealle.
Tekijä kiertää Ohlssonin, pakenee ja romahtaa sitten.
Minä uskon päinvastoin.
Olen samaa mieltä tekijän liikkeistä, ―
mutta muuten olet väärässä.
Voisitko selittää? Minä kun en näe kulman taakse.
Tarkoitan, että Ohlsson yrittää tavoittaa tekijää, ei päinvastoin.
Hänen ei tarvitse pelätä tekijää.
Ei ainakaan fyysisesti.
Miksi Ohlssonin naapuri?
Minusta tuntui tuolloin, että hän salasi jotakin.
Hän oli valpas tyyppi. Ovessa oli tirkistysreikä.
Kun meteli Ohlssonin luona koveni, ―
naapuri taatusti kurkisti ovisilmästä.
Hän kenties jopa näki tekijän.
Miksei hän sitten kertonut mitään?
Hän inhosi Ohlssonia ja poliisia vielä enemmän.
Selitys voi olla niin yksinkertainen.
Tai vielä yksinkertaisempi. Ehkä hän ei nähnyt mitään.
Asia koskee entistä naapurianne Kjell Ohlssonia, ―
joka murhattiin 1989.
Että oikein turvallisuuspoliisin johtaja?
Miksi se pikku nilviäinen kiinnostaa teitä?
Eipä kiinnostanut miehen liikkuessa kaupungin turuilla ja toreilla.
Sitä sietääkin ihmetellä.
En voi mennä yksityiskohtiin, kuten majuri Carlgren varmasti ymmärtää.
Minä ja työtoverini Eriksson ―
tarkistamme sotilastiedustelu― palvelulta saamiamme vihjeitä.
Olet pyöristynyt. ― Mitä?
Naiset tuppaavat lihomaan vuosien myötä. Kuulemma kilon vuodessa.
Olen hyvin selvillä majurin sotilaallisista ansioista.
Siihen aikaan osattiin vaieta silloin kun tarve vaati.
Toista kuin nämä nykyajan...
...hölösuut. ― Hölösuut, aivan oikein.
Siksi ymmärrän täysin, ―
että jos näittekin jotain, jätitte asian sikseen.
Osittain uhrin menneisyyden vuoksi ja osittain siksi, ―
että tuolloin teitä jututtivat tavalliset poliisit, ―
joilla oli vain rajalliset tiedot turvallisuuspoliittisista asioista.
Juuri niin.
Sen verran voin paljastaa, ―
että nyt etsimämme henkilöt ovat samaa maata kuin Ohlssonkin.
Mitä haluatte tietää?
Näittekö miehen, kun hän lähti asunnosta?
Mistä päättelette, että kyseessä oli mies?
Se ei ollut mies, vaan nuori nainen.
25―vuotias, korkeintaan 30.
Siististi pukeutunut. Hänellä oli jopa salkku.
Hän vaikutti hyvin kiihtyneeltä.
Hän paiskasi oven kiinni ―
ja juoksi raput alas kuin piru kannoillaan.
Tarkemmin ajateltuna se ei olisi ollutkaan niin kummallista.
Eipä niin.
Olisiko se voinut olla joku näistä naisista?
Ei.
Ei, ei, ei.
Tuon minä tunnistan.
Puolalainen hutsu, joka siivosi Ohlssonilla pimeästi.
Hän se ei ollut.
Eikö kukaan näistä näytä tutulta? ― Ei. Näin naisesta vain selän.
Selvä. Kiitos avusta.
Näkemiin. ― Suuret kiitokset.
Perhanan ukonpirulainen! ― Jopas jotakin!
Hän olisi voinut yksinkertaisesti... ― Pitäisikö sen olla yksinkertaista?
Nyt tämä hissuttelu saa riittää.
Aika puhuttaa Steinia.
Kysele hänen yhteyksistään Ohlssoniin.
Jos hän kieltää olleensa Ohlssonin luona, soitetaan syyttäjälle.
Jos hän ei kerran sanonut mitään, niin sehän on...
Ei mutta...
Jutellaan myöhemmin. Minulla on vieraita.
Anteeksi.
Jeanette Eriksson. ― Helena.
Linda Martinez. ― Hei.
Helena Steinin kuulustelu, 22.5.2011.
Paikalla Helena Stein ―
sekä komisariot Jeanette Eriksson ja Linda Martinez.
Kuulustelu alkaa 14.20.
Niin...
Tulimme puhumaan eräästä vanhasta tuttavastasi.
Kjell Ohlssonista. ― Kjell Ohlssonista?
Siitähän on jo vuosia.
Tarkoittanette Kjelliä joka...?
Olihan se kauhea tapaus. Se sattui 80―luvun lopulla.
Hänestäkö haluatte puhua? Tuskin muistan, miltä mies näytti.
Serkkuni tunsi hänet. Theo Tischler.
Tunnettu liikemies aikoinaan. Asuu nykyään ulkomailla.
Oikeastaan Sten Welander oli alun perin Ohlssonin tuttuja. Tv―tuottaja.
Hän kuoli syöpään viisi vuotta sitten.
Suokaa anteeksi, mutta olen hieman hämilläni.
Väittääkö joku, että minä ja Ohlsson olimme tuttuja?
Se on kyllä suoranainen valhe.
Kukaan ei väitä sellaista.
Puhutamme kaikkia, jotka miehen tunsivat. ― Minä en tuntenut häntä.
Tapasitko hänet kuitenkin? ― Tietenkin.
Siitä on yli 30 vuotta.
Radikaalissa nuoruudessani.
Sadat ihmiset uurastivat silloin yhteisen päämäärän hyväksi.
Ohlsson oli siis Tischlerin ja Welanderin tuttu?
Niin. He kolme tapasivat toisiaan Ohlssonin kuolemaan asti.
Yritä pinnistää muistiasi. Milloin tapasit Ohlssonin viimeksi?
Kuten jo sanoin, siitä on 30 vuotta. Tai...
Lähemmäs 40 vuotta. 70―luvun puolivälissä.
Etsimme niitä, ―
jotka olivat tekemisissä miehen kanssa murhan aikoihin vuonna ―89.
Et siis ilmeisesti kuulu etsimiimme henkilöihin.
En todellakaan.
Kollegani ja minä pyydämme anteeksi, että vaivasimme sinua.
Kiitos.
Tarkemmin ajateltuna...
Jokin asia pyörii päässäni.
Niin?
Minä...
Yhtäkkiä mieleeni muistuu, että tapasin hänet...
... joskus myöhemminkin.
Milloinhan se nyt olikaan?
70―luvulla? 80―luvulla?
Ehdottomasti 80―luvulla, 80―luvun lopulla.
Olin töissä asianajotoimistossa.
Theo tarjosi minulle päivällisen.
Olin auttanut häntä jossain lakiasiassa.
Silloin siis törmäsitte serkkusi vanhaan ystävään, Ohlssoniin?
Ravintolassako? ― Niin se varmaan oli.
Tai se oli näin...
Kävelimme kotiin ravintolasta muistaakseni Karlavägeniä pitkin.
Theo osoitti yhtä taloa ja sanoi, että Kjell asui siellä.
Hän ehdotti, että menisimme käymään hänen luonaan.
Theo toivoi, että Kjell tarjoaisi meille juotavaa.
Minä en ollut kovin innostunut.
Kummallista, etten muistanut sitä aikaisemmin.
Sinä ja serkkusi olitte siis Ohlssonin luona?
Niin. Minä join lasin viiniä.
Theo joi tapansa mukaan viskiä.
Etkö muista tarkemmin, mihin aikaan 80―luvun lopulla se oli?
Sitä minä en muista.
Oliko se syksyllä vai talvella?
Kesällä?
Kesää se ei ollut.
Se oli kevättä.
Kevättä se oli.
Voitte puhua siitä Theon kanssa.
Onko sinulla hänen puhelin― numeronsa? ― Ei täällä.
Voitte saada sen huomenna.
Ei tarvitse. Kiitos avusta.
Pahoittelen vielä kerran, että veimme aikaasi suotta. Kiitos.
Kummallista, etten muistanut sitä.
Olit siis serkkusi kanssa Ohlssonin luona?
Niin. Minä join lasin viiniä.
Stein tunnusti viime hetkellä olleensa Ohlssonin asunnossa.
Se voi siis selittää sormenjäljet.
Sulkekaa nyt silmänne, jokainen.
Sinäkin, Martinez.
Käsi pystyyn kaikki, ―
jotka uskovat Steinin tappaneen Ohlssonin.
Voitte avata silmät.
Moniko Säpossa tietää tästä? ― Neljä minä mukaan lukien.
Onpa sitä onnistuttu olemaan salamyhkäisiä. ― Sinä olet viides.
Lisäksi Theo Tischler tietää tietysti kaiken. ― Aivan.
Entä jos mies suuttuu Steinille tai puhuu sivu suunsa?
Jospa hän joutuu napit vastakkain viranomaisten kanssa ―
ja keksii käyttää Helena Steinia neuvottelijanaan?
Mies on kävelevä aikapommi. ― Pitäisikö hänet kalauttaa hengiltä?
En panisi vastaan.
Mitä nyt sitten? ― Minä puhun Steinin kanssa.
Maistuisiko lasi viiniä? ― Ei kiitos, en viivy kauan.
Tämä on minun perjantainautintoni.
Vaistoni sanoo, ―
ettei tästä kehkeydy kovin miellyttävä keskustelu.
Eipä kai.
Olen pohtinut eri vaihtoehtoja, ―
ja näin on käsittääkseni parasta...
Minulleko? ― Kaikille osapuolille.
Olin nuori ja kokematon.
Luulin pelastaneeni muutaman saksalaisen opiskelijan hengen.
Niin se kai alkoi. ― En tiennyt heidän aikeistaan.
Jos luulet että tiesin, ―
meillä ei ole paljon sanottavaa toisillemme.
En ole hetkeäkään uskonut, ―
että olisit ollut mukana jossain sellaisessa.
Theo Tischler, Ohlsson ja Welander.
Kaksi heistä on kuollut.
Serkkuni Theo on minulle kuin veli.
Kuinka moni tiesi jutusta?
Saksalaiset valtaajat tietysti.
En tiedä, moniko heistä on vielä hengissä.
En ole erityisemmin pelännyt heitä tai ollut huolissani.
Tuskin he edes muistavat minua.
Näytin lapselta ja pelkkä lapsi minä olinkin.
Me Säpossa epäilemme, ―
että vieraan vallan tahot aikovat kiristää sinua, ―
mikäli sinut valitaan Ruotsin puolustusministeriksi.
Oletko varma tuosta?
Olen.
Herranen aika.
Hyvä. Sittenhän sinä ja kollegasi voitte suojella minua.
On vielä eräs ongelma.
Kjell Ohlsson.
Hän on varmaan...
... ainoa todella paha ihminen, jonka olen eläessäni tavannut.
Ennen kuin sanot enempää, muistutan, että olen poliisi.
Tietänet, mitä se tarkoittaa.
Minun on ehkä pakko ryhtyä tiettyihin toimiin, ―
halusinpa tai en.
Haluan tehdä selväksi, ―
että olemme lopettaneet tutkinnan ―
sinun mahdollisesta osuudestasi Ohlssonin murhaan.
Syyttäjä on vakuuttunut siitä, ―
että sinulla ei ollut osuutta murhaan.
Mikä on sinun käsityksesi?
Sanotaan vaikka näin:
voin saada sinut syytteeseen vain mikäli itse tunnustat.
Olen tutkinut aineiston ja tiedän tilanteen.
Muuten on yhdentekevää, mitä mieltä minä olen.
Ei minulle.
Uskon, että pistit miehen kuoliaaksi.
Murha se ei kuitenkaan ollut.
Todennäköisesti olisit saanut tuomion ―
pahoinpitelystä ja kuolemantuottamuksesta.
Kjell Ohlsson istui nojatuolissaan ja komenteli tavalliseen tapaansa.
Ilkeänä ja vastenmielisenä.
Hän halusi lisää juotavaa tai sitruunanviipaleen grogiinsa.
Tulit huoneeseen keittiöveitsi kädessäsi.
Ohlsson sanoi jotain ilkeää.
Ennen kuin ehdit käsittääkään olit iskenyt veitsen hänen selkäänsä.
Mies ryntäsi pystyyn ja yritti raivoissaan tarttua sinuun.
Hän ulvoi suoraa huutoa.
Yhtäkkiä hän lyyhistyi lattialle.
Miksi olisin tehnyt sellaista?
Hän yritti vakuuttaa sinulle, ―
että Itä―Saksan luhistuttua sinä olit hänen armoillaan.
Hän aikoi kertoa lähetystöiskusta kaiken, mikä liittyi sinuun.
Miksi kerrot minulle tuon kaiken?
Sinulla on vielä mahdollisuus valita toisin, ―
jos hallituksesta tarjotaan sinulle virkaa.
Vaihtoehtoja sinulla varmasti riittää.
Miksi kerrot tästä minulle? ― Sinähän pyysit kertomaan.
Tulit varta vasten kertomaan.
Kahdesta syystä.
Halusin varmistua siitä, että olin oikeassa.
Toinen syy? ― Oikeus.
Se saa riittää, mikä on jo tapahtunut.
Siitä mitä nyt tapahtuu päätät sinä itse.
Pitäisikö minun kiittää sinua? ― Ei suinkaan.
Sinun ei tarvitse olla huolissasi meidän takiamme.
Kyseessä ovat muut tahot, aivan toiset henkilöt.
Jos joku kysyy, me emme ole koskaan tavanneet.
Yllätyin kovasti, kun kysymys esitettiin minulle.
Olin aivan ällikällä, kuten sanotaan.
Olin tietysti myös hyvin imarreltu.
Olen kuitenkin päättänyt palata aikaisempaan elämääni.
Mitä aiot tehdä? ― Palata asianajotoimintaani.
Politiikka saa selvitä ilman minua ―
ja minä ilman politiikkaa.
Olipa hyvää viskiä.
Kiitos. ― Eipä kestä.
Pitää painua kotiin lepuuttamaan jalkoja.
Pidä huoli itsestäsi.
Ei ole kysymys vain Bergistä. Kokonainen aikakausi häviää.
Mitähän salaisuuksia hän vie mukanaan hautaan?
Haluan uuden työn.
Ikävä kuulla.
Millaisen työn?
Olen poliisi, ―
vaikka viime vuosina olenkin puuhastellut kaikenlaista muuta.
Olen ennen kaikkea poliisi ja ennen kuin lopetan nämä hommat, ―
haluan työn, jossa voin passittaa pahoja ihmisiä telkien taakse.
Sellaisia, jotka tekevät toisten elämästä helvetin.
Siksihän minä poliisiksi ryhdyinkin. ― Järjestän asian.
Kiitos.
Hän oli siinä kymmenen korvilla.
Veljeni oli minua kolme vuotta vanhempi.
Hän oli poiminut kukkakaalia koko kesän ―
voidakseen ostaa ilmakiväärin, Husqvarnan.
Hän puhdisti sitä tuntitolkulla.
Hajotti ja kokosi taas.
Hän ei silti ikinä ampunut sillä, mikä raivostutti minua.
Vaikka olen pikkuveli, minulla on aina ollut sana hallussani.
Sain suostuteltua veljeni ottamaan kiväärin mukaan metsään.
Makasimme sammalikossa ja odotimme.
Oksalle istahti kyyhky.
Veli viritti ja tähtäsi, mutta ei painanut liipaisinta.
Hän ei pystynyt.
Yllytin häntä. Epäilin hänen miehuullisuuttaan.
"Ammu, senkin raukka! Ammu, jumalauta!"
Hän ampui, ja kyyhky putosi tömähtäen maahan.
Jouduin kauhun valtaan.
Sellaista kuvotusta en ole kokenut sen koommin.
Veljeni juoksi kauhuissaan pois.
Menin linnun luo. Se eli vielä.
Käsitin, että minun piti pelastaa se.
Otin linnun käteeni ja aloin juosta.
Tunsin, miten elämä valui pois sen pienestä ruumiista.
Jatkoin juoksemista ja pysähdyin vasta kotona.
Putosin polvilleni. Lintu lojui edessäni nurmikolla.
Isä oli nähnyt kaiken ikkunasta. Hän tuli ja kumartui ylitseni.
Minä itkin ja huusin.
"Egon ampui kyyhkyn!"
"Yritin estää häntä, mutta hän ei kuunnellut."
Minä ja isä hautasimme linnun.
Veljeni uskalsi palata kotiin vasta illalla.
Isä antoi hänelle korvapuustin ―
ja otti hänen kiväärinsä.
Egon itki ja yritti selittää, ―
että kaikki oli minun syytäni.
Isä ei kuunnellut häntä.
Hän asetti kiväärin kallelleen pölkkyä vasten ―
ja katkaisi sen lekalla.
Hän heitti palaset ämpäriin, ―
kaatoi bensaa päälle ja sytytti.
Sitä roihua en unohda ikinä.
Veljeni jäi ilman päivällistä.
Minä sain siansivua sipulikastikkeella ―
ja jälkiruuaksi vadelmia ja kermavaahtoa.
Sain katsella Bonanzaa telkkarista.
Kysymykseni kuuluu...
Olin tuolloin kymmenvuotias.
Olenko tuon tapauksen vuoksi huono ihminen vielä nytkin?
Mitä siinä on? ― Vanhoja valokuvia.
Heitä ne menemään.
Suomennos: Tarja Kurki Yle